ALEXANDRE DUMAS' ROMAANI "KOLM MUSKETÄRI" JÄRGI
D'ARTAGNAN JA KOLM MUSKETÄRI
Minu järel, milord. Palun teid, kiiremini.
Paremale, milord, Vasakule, paremale, milord.
Ettevaatust, milord. Astmed, milord.
Astmed, milord!
Oodake nüüd, oodake kuningannat.
Oodake, milord. - Ei, see on võimatu!
Ma näengi teid, milord. - Sest olen teile kallis.
Ei, selleks et saaks teile öelda, me ju ei tohi kohtuda.
Kuid minuta ju teie päev igavaks ei jää, ei halliks?
Ma teil ei öelnud "jah", milord. - Te "ei" ei öelnud ka.
On armastus ju kallim tõest, on sõjast kallim, rahust.
Kui oled armunud, siis otsus tuleb kiirelt.
Britannia poliitikat on otsustada juhust
nüüd armund südamel,
mis ta ministri rinnas.
Me vastu on siin ilmas kõik, on inimesed, ilmaruum.
Ja teid ma nägin öösi jälle unes, teil oli nuga rinnus.
Mu armastus ju me poolt, on see just minu tugi suur.
Oh ei, milord, meid õnnetus ju ootab.
Ma tõttan daami juurde, kuid mind unedes ta ootab.
Las sõjamürina toob siis me kõrvu kaugelt kaja.
Armeed ja võimast laevastikku Britannial on vaja.
On selleks seda vaja,
et võiksin kordki olla te ustav armastaja.
Ma näengi teid, milord. - Sest olen teile kallis.
Ei, selleks, et saaks teile öelda, me ju ei tohi kohtuda.
Kuid minuta ju teie päev igavaks ei jää, ei halliks?
Ma teil ei öelnud "jah", milord. - Te "ei" ei öelnud ka.
KUNINGANNA RIPATSID 2. osa
Teie eminents, Buckinghami hertsog on Pariisis.
Aga meie armastuse, truuduse märgiks...
Ma teil ei öelnud "jah", milord.
Selle märgiks, et see kohtumine toimus,
kinkige mulle midagi mälestuseks.
Mõne asjakese, mida te olete kandnud,
ja mida võiksin kanda mina.
Lubage, et te lahkute, kui ma teie palve täidan.
Jah. - Ja kohe.
Lahkute Prantsusmaalt ja lähete tagasi Londonisse?
Vannun teile.
Oodake, ma kohe.
Ilus.
Milord. Need ripatsid aitavad teil hoida mälestust minust.
Milord, miks te neid loendate? Neid on 12.
Ma tahan teada,
mitu korda võin suudelda teie kauneid käsi.
Palun teid, lahkuge, säästke ennast ja mind.
Palun teid.
Hästi. Ma lähen.
Kuid tulen peagi tagasi, et teid jälle näha.
Kasvõi meie maade vahelise sõja hinnaga. - Vaikige, milord.
Te lubasite.
Ma ei öelnud "jah".
Niisiis, Rochefort? - Nad kohtusid, teie eminents.
Kes nad? - Mees ja naine.
Millised mees ja naine? - Kuninganna ja hertsog.
Olete kindel? - Paraku, teie eminents.
Millal? - Nüüdsama, eile õhtul.
Kuninganna kammerneitsi, see väike Constance, tõi mehe salauksest sisse.
Kuninganna õuedaamide seas on ka paar ausat prantslannat.
Nad nägid, kuidas tema kõrguse juurde tuli Constance,
sosistas talle midagi kõrva ja kuninganna väljus... - Istuge ometi!
Kui kaua kuninganna ära oli?
Aadlikuna... - Aadliseisuse võin ma ära võtta!
Kristlasena pean teile teatama,
et kuninganna oli ära kolmveerand tundi.
Ja paistab, et Buckingham viib Pariisist kaasa teemantripatsid.
Kuninganna salalaegas on tühi.
Ripatsid?
Tõeliselt kuninglik kingitus.
Me saime lüüa, aga paistab...
Ma usun, et teie geenius... - Kompenseerib teie aegluse, krahv.
Võib-olla nii ongi parem.
Mis te ette võtsite?
Tuhat kuradit! Mind on narritud ja petetud!
Musketär! Kas mitte Aramis?
Nimetähed taskurätil olid C.B.T.
Constance Bonacieux? Kas tõesti?
Hei, sõber! Pea kinni!
Milles asi, mu härra? - Te ei ole Aramis?
Ehmatus laseb arvata, et pidasite mind teiseks meheks
ja ma andestan teile.
Andestate? - Jah.
Ja laske meil minna, kui teil minuga asja ei ole.
Teile ei ole mul mingit asja. Küll aga sellele daamile!
Jumala pärast, jätke mind! - Ma usaldasin teid!
Toetuge mu käele. - Kurat võtaks, härra!
Kõige püha nimel, milord!
Kuidas? Milord? - Buckinghami hertsog.
Me peame Buckinghami iga hinna eest kahjutuks tegema.
Isegi kui tuleb tõestada tema seotus kuningannaga.
Seda pole vaja mulle, vaid Prantsusmaale.
Vaat nii, mu sõber.
Milord ja teie, proua, andestage.
Kuid milles on asi?
Ma armastan teda, muutusin armukadedaks.
See muudab asja.
Te ju teate, mis on tõeline armastus.
Mina? Aga muidugi.
Andestage ja käskige mul anda teie eest elu.
Kasutage ta teeneid, milord.
Näen, et olete vapper noormees.
Saatke meid tõllani, mis mind ootab.
Kui märkate spiooni, tapke ta. - Viivitamata, milord.
Seal on mingid mehed, milord. - Suurepärane!
Kohe möödub siit musketäri rõivais mees, kellega koos on naine.
Mees tappa, naine Bastille'sse.
Kaks keldrisse, teised siia.
Ei tunne ära? Kohe tunned.
Ma ootan teid, härrased.
Lamage. Tõuse. Siia!
Palun, milord. 1, 2, 3, 4... Imekaunis.
Ma armastan teid. Lubage, et te ei jälita mind.
Ei iial. Constance... - Hüvasti.
Rohkem ma teid ei vaja.
Kui sul on kõik,
mis tahad, kõik võid saada,
miks meenutada armu?
Vaid pisar voolab silmast,
kui kibe on siis teada, kui õudne aru saada,
et elus, nagu teisedki,
jäid millestki sa ilma.
On teie nimi
mul kui taevamanna,
las "teie kõrguseks" teid kutsub teine mees.
Oh, lubage mul
öelda lihtsalt Anna.
Poliitikust te tegite poeedi.
Tean ühte ainsat jumalat,
Me riigis kuninganna te, kuid pole tähtis seegi.
Sest valitsete minu südant rumalat.
On teie nimi mul kui taevamanna,
las "teie kõrguseks" teid kutsub keegi teine.
Oh, lubage mul öelda lihtsalt Anna,
ma ihu, hingega ju kuulun ainult teile.
Te tunnetele vastata ei saa ma,
sest tema kõrgusele olen truu.
Teil armukesed lubatud?
On kahju öelda,
kuid pühamehe kirg on aher puu.
On teie nimi ju püha kõlalt.
Kas teisiti võiks üldse olla see?
Oh, lubage vaid te seltsist vabalt
mul käia oma patust maise elu teed.
Te tulite jälle kutsumata?
Monsenjöör, Buckinghamil õnnestus Pariisist lahkuda. - Mis?!
Kes teid siis seekord segas?
Te võite muidugi naerda, kuid see oli jälle too neetud gaskoonlane!
Jah, monsenjöör? - Sõitke kohe Londonisse.
Kuue päeva pärast korraldab Buckingham balli.
Hertsog kannab seal 12 teemantripatsit.
Lõigake kaks neist ära ja tulge viivitamata tagasi.
Ma pean need kuningannale kinkima.
Võtke mu varahoidjalt 200 eküüd.
Kui ülesanne täidetud, saate teist samapalju.
Te tahate midagi öelda? - Ei, monsenjöör.
La Chesnaye! - Olen siin, teie kõrgus.
Kuninganna on mind alati pidanud oma vaenlaseks,
ehkki, jumal teab, olen teda kaitsnud teiegi eest.
Tõsi, härra kardinal. Nagu alati, oli teil õigus.
Kiri oli poliitikast.
Kuninganna sepitseb poliitilisi intriige.
Teie kõrgus... - Ta on siiski ära teeninud mu viha.
Vastupidi, teie kõrgus, teie olete süüdi tema ees.
Kahtlustada kuningannat!
Ta on pühendunud ja truu abikaasa.
Mida te mulle praegu soovitate?
Soovitan mitte võtta kuningannalt rõõmu
tantsida raehärrade ballil.
Paluge tema kõrgusel kanda teemantripatseid,
mis te talle kinkisite.
Kuninganna armastab väga tantsimist ja ehteid!
Sellise tähelepanuavalduse ees taandub tema viha kindlasti.
Teie eminents!
Lähemal ajal toimub raekojas ball.
Ja ehkki ma ei ole maiste lõbustuste toetaja ega armasta neid,
tahaksin teile meelehead valmistada. - Tänan, teie kõrgus.
Ma pole teie tähelepanuga enam harjunud.
Ma sooviksin, et te kannaksite ballil
neid teemantripatseid, mis ma teile kinkisin.
Kas kuulsite mu palvet, madam? - Jah.
Ja tulete ballile? - Jah.
Nende ripatsitega? - Jah.
See ongi kõik, mida tahtsin teile öelda.
Millal see ball toimub?
Millal? Seda peab kardinalilt küsima.
Niipea kui mileedi saabub, saatke ta kohe minu juurde.
Nii et balli palus mulle meenutada tema eminents? - Jah, tema.
Ja tema leidis ka, et võiksin kanda ripatseid?
Mis vahet sel on, tema või mina. Kas kuulsite mu palvet? - Jah.
Ja täidate selle? - Jah.
Anna... - Jah!
Sellest saab meie lõplik leppimine.
Madonna, lõpp on mul! Oh, neitsi, minu tund on käes!
Louis võib olla loll, kardinal kuid kõike näeb!
On jälle musta tööd teinud Richelieu.
Ja õudusega koitvat päeva ootan.
Ei vale päästa siin, sest tõde lõikab nii.
Madonna, üksi sulle saan ma loota.
On London kurt ja tumm, sealt uudiseid ei ole niipea loota.
Jah, eks see Buckingham on siiski mees, mis ma küll ootan?
Ei mingit lootuskiirt, vaid vaenu näen ma siin,
mis peitunud on lipitsuse maski alla.
Las suren õitsvas eas! Hispaanlanna ju teab,
et aust ju kallimat ei saa sul olla.
Ripatsid?
Need tuleb tagasi tuua. - Jah, aga kuidas?
Tuleb saata käskjalg Londonisse. - Aga ma olen täiesti üksi.
Ma leian teile käskjala.
Mu suuremeelne laps, sa päästad mu elu. Ei, mu au!
Ma ei unusta seda teenet kunagi. Jookse, päästa oma kuninganna!
Ma olen siin, monsenjöör.
Rochefort, sulgege väljapääs kõigist Prantsusmaa sadamatest.
Ja sissepääs?
Geniaalne.
Mis tagatisel ma võiksin avaldada teile selle saladuse?
Minu armastuse! - Issand...
Kas ma võin usaldada teile kuninganna saatuse ja oma elu?
Ühel ööl see kõik juba oli minu kätes.
Te peate minema tema juurde Londonisse.
Buckinghami juurde? - Tasa!
Kas te suudate?
Te ju näete, kuidas ma teid armastan.
Nii te räägite... - Ma olen aus inimene!
Loodan, et see on nii.
Ja vapper! - Selles juba veendusin.
Siis pange mind proovile!
Sinna ja tagasi peate jõudma 10 päevaga.
10 päevaga! See on terve igavik, kui ootad kohtumist armsamaga!
Ma muretsen teie pärast väga. See on väga ohtlik.
Kümme kuuli otsib teid, kümme mõõgatera.
Mulle hirmsam on, kui põlgate mu ära.
Ja karid ohtlikud ja laine...
Vaid teie põlglik pilk, oh naine!
Kuninganna üksi on sepitsuste võrgus.
Aidake, mu lõvi, Annat!
Ma lähen, nagu käsib teie kõrgus. Ei tunne teist ma kuningannat!
Kuninganna au nüüd peate päästma.
Ja armastusele ka ennast säästma.
Kuninganna ootab teid nüüd kümme päeva.
Mind teie oodake, näen selle nimel vaeva.
Kuninganna üksi on sepitsuste võrgus.
Aidake, mu lõvi, Annat!
Ma lähen, nagu käsib teie kõrgus. Ei tunne teist ma kuningannat!
Te kätte annan oma saatuse. - Ja mina sõna teil` gaskoonlase.
Mu kirjatuvi saagu teist. - Te kindlamat ei leia teist.
Kuninganna üksi on sepitsuste võrgus.
Aidake, mu lõvi, Annat!
Ma lähen, nagu käsib teie kõrgus. Ei tunne teist ma kuningannat!
Pant, proua. - Mille pant?
Meie armastuse pant!
Constance! Kuhu te kogu aeg kaote?
Ülejäänu pärast.
Mis see on? - See pole minu saladus.
Ma pean kaduma.
Selle haruldase naise pihiku vahel on kõik Louvre'i saladused!
Niisiis, Londonisse!
"Mu kirjatuvi saagu teist".
Sa oled sarvekandja, Bonacieux!
Sarvekandja! Rahu, Bonacieux.
Küll sa kätte maksad.
Einoh, kas nägid?
Jah! Nägin!
Häbitu naine! Mina ju talle...
Aga tema mulle...
Stopp!
Rahu, Bonacieux, leidub lohutus. Sa pole üksi haavatud.
Oled haavatud koos Prantsusmaaga. Prantsusmaa on hädaohus!
See on vandenõu Prantsusmaa ja minu vastu!
Ma päästan su, Prantsusmaa!
Ja su postituvil kärbime tiibu.
"Mu kirjatuvi saagu teist".
Häbitu naine!
"Härra kor... kar..."
Kellega te siin vestlete, hr Bonacieux?
Niisama pobisen, hr d'Artagnan.
Muide, hr d'Artagnan... - Ärge tulge mulle üürirahast rääkima!
Ärge iial rääkige mulle rahast!
Kui ma kaotan enesevalitsuse, olen hirmus!
Mul pole üürilistega kunagi vedanud!
See-eest on väga vedanud naisega.
Härra d'Artagnan, kas lähete sõjaretkele?
Ei, me läheme Forges'i tervisevetele. - Miks ometi?
Härra Athosele teeb maks muret.
Ja kas ta teeb seda kaua?
Kes? - Härra Athose maks.
Umbes 10 päeva.
Kui tagasi tulete, siis maksategi kõige eest!
Muidugi, võlgu ma ei jää!
Head reisi, armas härra d'Artagnan!
Lenda, tuvike. Lenda, küll me sul tiibu kärbime.
"Härra kor... kar..." Ah, mis!
"Tema eminentsile..."
Lubage pakkuda oma teenuseid, härra. Kõigest 2 sou'd.
Jumal tänatud, te olete siin!
Tahan teid rõõmustada, sõbrad. On üks asi.
Mine, kullake. Kui ma abtiks saan,
ei takista keegi mul lohutada lohutust vajavaid.
Mine.
Niisiis?
Me läheme Londonisse.
Miks mitte Indiasse?
Londonisse? Kellele seda vaja on?
Kuningannale, aga palun ilma liigsete küsimusteta.
Kui ilma liigsete küsimusteta, siis, kulla d'Artagnan, lähete üksi.
Päriselt ka, d'Artagnan. Ma olen Porthosega nõus.
Miks me peaksime riskima teadmata, mille pärast.
Olen Aramisega nõus.
Olen valmis oma eluga riskima, aga pean teadma, mille nimel.
Te siis ei tule?
Kallis sõber, saage aru, asi on selles, et...
Ma kirjutasin rondoo.
Ja pean seda kindlasti härra Vauture'ile näitama.
Kuulake, see on päris huvitav.
Miks kurvastad ja patja nutad unes?
Miks ahastad, kui koorem rõhub ränk?
Tänan, Aramis. Härra Vauture on kindlasti vaimustuses.
Arvate? - Olen veendunud.
Mis seal's ikka, lähen üksi.
Hüvasti.
Loodan, et kunagi kohtume.
Tere!
Öelge, kas see on vajalik ainult kuningannale või teile endale?
Sellest sõltub veel ühe naisterahva elu.
Seda on vaja mulle, Athos.
Milles siis asi?
Asi on selles, et Londonis on niiske,
aga mul ei ole tosinatki taskurätikuid kaasas.
Mina olen selle reisuga nõus ühel tingimusel. - Millisel?
Kui mulle tagatakse Londonis normaalne toitlustus.
Normaalset vehklemist saan lubada.
Aga raha? - Raha on! 300 pistooli!
See on ainult sinnasõiduks. Aga tagasi? - Tagasi meist kõik ei tule.
Niisiis, Pariisist Londonisse ja tagasi 10 päevaga.
Üks kõigi, kõik ühe eest!
Üksainus mu sõna päästis Prantsusmaa!
Pudukaupmees ja kardinal, see on jõud!
Kardinal on teiega väga rahul, härra Bonacieux.
Minge koju.
Ja ärge jätke üksi oma võluvat, imekaunist, vaimustavat abikaasat,
muidu näppab keegi ära.
Kauplemine ootab, poliitika mitte.
Kõik Le Havre'i maanteele. Parimad mehed!
Iga hinna eest kinni pidada neli musketäri,
Athos, Porthos, Aramis ja d'Artagnan.
D'Artagnan, see tee viib Bonacieux' maja juurde.
London jääb vasakule. - Tänan, Porthos!
Teie kõrgus, olete täna kaunim kui kunagi varem.
Lihtsalt vaimustav! See helesinine on imeline!
Ballile raekojas tulge kindlasti helesinises!
See värv sobib teie silmadega.
Jah, pärlsinine.
See värv harmoneerub ka kuninga kingitud teemantripatsitega.
Te kavatsete ju neid kanda?
Ilmtingimata.
Meid neli on, ja seni koos me veel,
Siht silme ees, auasjas taas me teel.
Deviis on meil: "Kõik ühe eest!"
Ja see on meie edu pant.
Kaabakad!
Ma pean neid kinni! Pole hullu!
Edasi!
Üks kõigi eest!
Porthos!
Kui palju teid ometi on?
Olete väga ebaviisakas!
Me kohtume veel, kindlasti kohtume!
Härrased, ühekaupa!
Veel üks! Ja veel!
Kuhu nüüd, mu härra?
Mis see veel on?
Palun laenake oma hobust.
Edasi! Raske on, kullake, aga kannata ära!
Iga hinna eest kinni pidada musketärid Athos, Aramis ja d'Artagnan.
Meid kolm on veel, me kaotust kandnud.
On võitlus see, mis elu meile andnud!
Deviis on meil: "Kõik ühe eest!"
Ja see on meie edu pant!
Ma pean neid kinni! Pole hullu!
Edasi! Üks kõigi eest!
Me kohtume veel, Aramis! Kindlasti!
Ise te ju seda tahtsite!
Peatuge, õnnetud!
Kas te ei karda tulemerd?
Olete unustanud Issanda karistuse?
Põlvili!
Mõelge Jumala peale!
Ja te kuulete Jumala häält!
Pange silmad kinni!
Ma ju kuulen.
Kuulen.
Kuulen Jumala häält!
Burgundia vein. Palun.
Veini. - Palun.
Nii ei lähe! See on ju võltsmünt!
Võtke nad kinni! Sulid!
See on ju võltsmünt!
Võltsmünt! - Kuidas sa julged, lurjus!
Peksa sulidele!
Mu sõber, näe, meid jäänud kaks.
Kuid võitlusvaim me sees ei ole jäänud vähemaks.
Deviis on meil: "Kõik ühe eest!"
Ja see on meie edu pant!
Me kohtume veel, Athos! Kindlasti!
Ma pean neid kinni! Pole hullu!
Edasi! Üks kõigi eest!
Palun teid, teie kõrgus.
Imeline!
Kas te olete oma käskjalas kindel?
Ja kas on selline ülesanne üldse inimesele jõudumööda?
Ta ei ole inimene, vaid saatan!
Kas sina oled laeva peremees?
Mul on kiiresti Londonisse vaja. Maksan hästi.
Täna hommikul tuli käsk,
mis keelab lasta Prantsusmaalt välja kedagi,
kelle pole kardinali isiklikku luba.
Luba on siin.
Kinnitage see seal üleval sadamakapteni juures
ja ma võtan teid kaasa. - Hästi, oota, kohe tulen.
Teil on kiire, härra? - Jah, väga kiire.
Olete kardinali teenistuses? - Jah.
Aga mina kuninga, ja kiirustan samuti. Palun teil mind ette lasta.
Mina tulin esimesena.
Mina teisena, aga lähen esimesena.
Kohtusimegi, koerapoeg.
Kuidas? Te olete ikka veel elus? - Jah.
Andke mulle luba, mida näitasite kaptenile.
Hoia end!
Porthose eest!
Aga see on minult isiklikult.
Paber, mu härra!
Säh! Paber!
Koerapoeg!
Aramise eest!
Seis!
Paber!
Paber, mu härra!
Athose eest!
Paber!
Kaabakas!
Kurat!
Ma üksi nüüd, on sõbrad jäänud maha.
Kolm korda neetud tee, mis jäänud seljataha.
Deviis käis nii: "Kõik ühe eest!"
Sai sest me edu pant!
Nüüd edu käes, kuid kadund mitu meest!
Ja kõigi eest vaid mina, sant.
Teie teenistuses, söör.
See on tema käekiri! Mu võrratu Anna!
Teie nimi, söör? - D'Artagnan, milord.
Mu sõber!
Te aitate mind teist korda. Heategusid ma ei unusta.
Pole tänu väärt, milord. - Hüva.
Kümme!
Neetud! Kaks ripatsit on läinud!
Felton!
Juveliir siia! Kähku! Kõige vajalikuga!
Homme hommikuks on neid 12. Seda ütles Buckingham!
Monsenjöör! Teie ripatsid.
Mida te pühendumuse eest soovite? - Raha!
Raha, teie eminents, ja tiitlit.
Tiitlit, mille saaksin pärandada.
Pärandada?
Teid üllatab, et mul on, kellele tiitlit pärandada?
Miks küll? Ma püüan, pärast balli.
Aga raha on laekahoidja käes.
Mida te mulle öelda tahate? Ma tunnen teid ju hästi.
Kui kuninganna kannab ripatseid, milles ma pole kindel,
siis küsige temalt, kes võis varastada need kaks.
Kes siis varastas?
Küsige kuningannalt.
Miks te ripatseid ei kanna?
Te teadsite, et mulle meeldiks neid teil näha.
Kartsin, et rahvahulgas võib nendega midagi juhtuda. - Asjata.
Võin kohe saata kellegi Louvre'i nende järele.
Ja õigesti teeksite, madam.
Ma olen üksi nagu kirikutorn.
Kus ripatsid on? Te lubasite mulle.
Oodake veel veidi, usun, et need on juba Pariisis.
Seis! Läbipääs suletud!
D'Artagnan! Athose, Porthose ja Aramise sõber.
Kus teie sõbrad on? Käisite koos puhkamas?
Kuidas tervisevetel oli?
Kõik on Pariisis, elus ja terved.
Laske ta läbi. - Tervitage sõpru!
Seis! Läbipääs suletud!
Kaardiväelased, siia!
Kas saatsite ripatsite järele? - Veerand tunni pärast on need siin.
Kui neid veerand tunni pärast siin ei ole,
siis ma ei tea, mis ma teiega teen!
Igatahes ei tasu minult rohkem kingitusi loota.
Üks kõigi, kõik ühe eest!
Meid neli on, ja seni koos me veel,
siht silme ees, auasjas taas me teel.
Deviis on meil: "Kõik ühe eest!"
Edasi läheb lihtsamaks.
Ettevaatust, ära kaela murra.
Üks kõigi, kõik ühe eest!
Merlaisoni balleti esimene osa!
Kus mina, kuningas, seal pole pisiasju.
Moraal ja au, mu põhimõtted need.
Jah, riigi reetmise võin andestada teil ju,
kuid reeta kuningat te ärge mõelgegi.
Kui teie truudusetus tuleb ilmsiks,
siis teid ja Inglismaad saab rängalt nuheldud.
Ei sarvekandja olla saa ja samal ajal kuningas!
Vaat nii! Voila!
Kust siit ballile pääseb? - Sellisena?
Ma ei tahtnud.
Merlaisoni balleti teine osa.
Nüüd, härrad, te mind enam ei peata.
Olen sihil!
Kaabakas!
D'Artagnan! - Jumal küll, Constance!
Te olete verine! - Tühiasi.
D'Artagnan!
Andke see kuningannale.
Issand! Ma olen päästetud! Ja kuninganna ka!
Constance! - Vabandust.
Constance! - Ma tulen kohe tagasi.
Ma tõestasin, et olen puhas mehe ees.
Truu olen teile! Kuid teie, teie, teie!
Kuid teie kurguauguni vist sepitsuste sees.
Häbi teile osaks saab!
Vaat niimoodi! Voila!
Constance! Teie olete mu kuninganna!
Constance! - Oodake!
Constance...
Constance!
Taevane jumal! Kuninganna!
Ja kuidas saan teid tänada, vapper noormees?
Millisest tänust võiks veel unistada vaene gaskoonlane?
Ma saan aru, et kuningas, mu abikaasa, on äärmiselt kitsi
ja tema truud musketärid igavesti vaesed. Üks hetk.
Otsekohe pärast balli võtke proua Bonacieux kinni
ja saatke Bastille'sse.
Ma veel korraldan talle kohtumise majesteediga!
Teie kõrgus! - Tasa!
Palun võtke tänutäheks vastu see pitsatsõrmus.
Tänan, teie kõrgus.
Olen õnnelik teilt seda sõrmust saades.
Kuid suudan unistada vaid ühest.
Kuulsin just,
kuidas kardinal käskis teie truu Constance Bonacieux' röövida.
Anun teid, aidake mul ta kardinali käest päästa!
Ma peidan ta Bethune'i kloostrisse.
Tänan teid, sellest piisab täiesti. - Ülejäänu sõltub teist.
Aga nüüd öelge... Kuidas tal seal läheb?
Kellel? - Te mõistate, kellest ma räägin.
Buckingham! - Tasa!
Pole viga, elus-terve. - Pole viga?
Kuid kannatab otsatult.
Kannatab?
Kannatab.
Niisiis, Bethune'i klooster.
Monsenjöör! Ma olen valmis.
Niisiis, Bethune'i klooster.
Loodan, et seekord ei lase te gaskoonlasel end ümber sõrme keerata.
Tooge iga hinna eest see Bonacieux siia!
Ma lubasin teile ripatsite eest tiitlit,
aga paraku ei saa praegu kuidagi aidata.
Tänage selle eest härra d'Artagnani,
kes on tõepoolest austust väärt.
Lubage mul selle mehega arved õiendada.
Pärast Bethune'i kloostrit annab Rochefort teile paberi.
Kasutage seda nii, nagu õigeks peate. - Tänan.
Mulle ei anna rahu Aramise puudumine.
Ta ei lahku oma õmblejanna juurest vappidega tõllas iialgi nii vara.
Aramis! Mis on?
Mu õmblejanna...
Just nimelt, väike õmblejanna palus kuningannalt loa.
Te võite Conastance'i Bethune'i kloostrist ära tuua.
Siin on kiri abtissile.
Aramis, te toote mu elule tagasi!
Kuningannale lähedal seisev õmblejanna!
Veel üks sõna ja ma... - Vaikin!
Ajan ära paar-kolm hobust, tuiskan Bethune'i
ja viin Constance'i kohta, kust keegi teda ei leia!
Kardinal võib samuti Bethune'ist teada.
Kui tegu oleks saja mehega, laseksin teil minna.
Aga kardan, et ees seisab veel üks kohtumine kardinaliga.
Minu meelest on Athosel õigus. - Hirmutasite mu ära!
Mis seal's ikka, lähme neljakesi.
Me rõkkame ja rõõmustame. Mida päev toob meile uus?
Kaunitarid, kõrtsid ja mõõgatera truu!
Me liigume ja kiigutame sulgi kübarail,
ja õnne täname: merci beaucoup.
Taas sadulast sind leiab algav päev
ja tuuleiil sul paitab vana haava.
Miks, härra, seiklemas sind näen,
kas vanad luud ei ihka rahu saada?
Me rõkkame ja rõõmustame. Mida päev toob meile uus?
Kaunitarid, kõrtsid ja mõõgatera truu!
Me liigume ja kiigutame sulgi kübarail,
ja õnne täname: merci beaucoup.
Pariisis raha sulab, c'est la vie!
Kuid rüütlil ära kulub ikkagi.
Ei armuta saa rüütel iialgi.
Ei õnneta saa rüütel ammugi.
Me rõkkame ja rõõmustame. Mida päev toob meile uus?
Kaunitarid, kõrtsid ja mõõgatera truu!
Me liigume ja kiigutame sulgi kübarail,
ja õnne täname: merci beaucoup.
Me liigume ja kiigutame sulgi kübarail,
ja õnne täname: merci beaucoup.
Väravale koputatakse, palutakse varjupaika.
Palvetage kõik!
Kes seal on? - Üks mees!
Mees? Jumal küll!
See on ju naine!
Tüdrukud, ettevaatust!
Anun teid!
Jumal küll, mis temaga on?
Andke mulle see!
Ütelge, kullake, kust te meile tulete?
Pariisist!
Palun ajutist peavarju.
Aga kes te olete? - Lubage sellele mitte vastata.
Tüdrukud, palvetage kõik!
Ma olen intriigide ohver.
Poliitiliste ja armuintriigide.
Siin olete omade keskel.
Pariis... Kuidas seal Pariisis on?
Andestust...
Ma ei saa hästi aru, mis teid nimelt huvitab.
Kõik.
Kõlakad, skandaalid, jubedused, õudusjutud
ülikute, kuninga elust.
Võib-olla isegi kardinali enda.
Proovige seda, väga peen lõhn.
Ma ei teagi, millest teile jutustada.
Võib-olla selle loo.
Ah, ei, see pole huvitav.
Või siis...
Ripatsitest?
Jah, just selle loo tahtsingi jutustada.
Aga kuidas te sellega nii hästi kursis olete?
Milline imetore asjake!
Palun.
Kuidas sai juhtuda, et Louvre'is,
kuninga ja kardinali nina all,
kohtus see Inglise hertsog meie kuningannaga?
Kes võis teile sellest rääkida?
Leedi Winter, see on võõras saladus.
Ja ma tõotasin selle endaga hauda viia.
Parim viis saladust mitte välja anda
on seda mitte teada.
Vabandage, ma olen väsinud.
Kui teil midagi selle vastu pole, siis ma puhkan veidi.
Te saite pahaseks? - Mis te nüüd!
Ei, saite küll. - Palun teid.
Te murrate mu südame. - Ärge liialdage.
Milline imeline lehvik!
Minge, minge.
Hästi, ma jutustan teile kõik.
Meil peatub üks Constance Bonacieux,
kuninganna kammerneitsi, kes selles kõiges osales.
Nüüd varjab end kardinali kättemaksu eest.
Välja lobisesin! Mind ähvardab Bastille!
Jumala pärast, ärge hukutage mind!
Mis te nüüd. Vaadake mind. Kelle võiksin mina hukutada?
Olen ise selle ilma vägevate ohver, nagu too vaene Constance.
Tänan teid.
Ainus, mida ma ei tea, on see,
millist rolli mängib selles loos keegi mileedi.
See on kohutav naine.
Teda kardab isegi kardinal, uskuge mind.
Mu kallis Constance!
Lõpuks ometi leidsin teid! Lõpuks saan teid näha!
Kes te olete?
Mina? Leedi Winter.
Minu saatsid teie juurde sõbrad. Nad ei jäta teid hätta.
Aga ma ootasin teda ennast.
Kui tihti oleme d'Artagnaniga teist rääkinud.
Ta armastab teid kogu südamest ja pani ka minu armastama.
Leedi Winter... Andke mulle andeks!
Ma armastan teda nii väga!
Mu vaene laps! Las ma kohe vaatan teid.
Ma kannatan, kuid tema pärast kannatada on õnnistus.
Aga nüüd on teie kannatused lõppenud.
Me lahkume siit otsekohe.
All ootab meid tõld, ma viin teid tema juurde.
Jah! Sõidame!
Oleme kohal, Porthos, ärge jääge maha. Avage, meil on kiri abtissile!
On seal keegi? - Avage!
Ma kardan. Mis lärm see on?
Need on kas meie sõbrad või vaenlased. Seiske siin!
Kardinali kaardiväelased!
Jumal küll.
Otsime teisi väravaid. - Ma lõhun selle kloostri maha!
Ma küsin viimast korda: kas te kavatsete tulla?
Te ju näete, et ma ei saa minna.
Põgenege üksi.
Jätta teid maha? Ei, seda ei juhtu.
Need väravad on meile lahti.
Ja selle poolest head, et kannavad isegi Porthost.
See on mu elu meeldivaim tormijooks. Minu järel, sõbrad!
Ettevaatust! - Kloostrimüürid...
Porthos, ära Aramisele kaela kuku. - Ärge muretse.
Anna käsi. - Aitäh.
Kloostriõhk! Mind on alati siia tõmmanud.
Muidugi, see on ju naiste klooster.
Kes esimesena Constance'i leiab,
teadku, et d'Artagnan on igavesti ta võlglane.
Aga kui teie ta leiate? - Me ei hakka norima.
Võib-olla leian minagi siit kellegi vestluseks vaimulikel teemadel.
Leedi Winter!
Mis te pokaali puistasite?
Kohe saad teada.
Jooge! See annab teile jõudu.
Jumala abiga, d'Artagnan! - Pane vein valmis.
Mina leian ta esimesena.
Miks te üksi olete? Kus Bonacieux on?
Seal, kust tagasi ei tulda. Kähku, Rochefort! - Sain aru.
Ruttu! Anna piitsa!
Constance! - D'Artagnan...
Ma teadsin...
Teadsin...
Kuidas ta ka ei kutsunud, ma ei olnud temaga minema.
Kes kutsus?
Sina ju saatsid selle naise, leedi Winteri. - Mina ei saatnud kedagi.
Constance! - D'Artagnan!
Kas te jõite sellest pokaalist? - Jah.
Kes selle teile valas? - Leedi Winter.
Ära jäta mind, ma suren... - Constance!
Constance! Constance...
Tuhat kuradit! Siin te oletegi! Kes veini välja teenis?
Mis siin toimub?
Athos, te ei mõtle ometi, et...
Ma mõtlen igasuguseid asju. See on mürk.
D'Artagnan, ma tean, sa päästad mu.
Kuhu sa jälle kaod?
Constance?
Constance!
D'Artagnan, meil on aeg.
Nad teevad surnukehaga kõik, mis vaja.
Tema hing on paraku juba kaugel.
Kes teab, võib-olla kohtuvad nende hinged palju varem, kui te arvate.
Hoidke end, d'Artagnan.
Ma vist tean, kes varjab end leedi Winteri nime taga,
ja tunnen, et see surm polnud viimane.
Need sõjad, kõrtsid, löömad, mõõgad, ratsud,
see metsik trall, kus ellu jääda katsud.
Ja armuhetk täis püha puhast kirge,
kui käsi hell ja hing on nõnda kerge.
Ei olnud kohtumine lihtsalt juhus,
Siis oli arm, nüüd lein vaid rinda rõhub.
Kesk sõpru seisan nüüd ma nagu kõrbes.
Ja mis on jäänud mulle tundest kõrgest?
Ainult nimi...
Constance!
Gascogne, Pariis, kus sõbrad, lootus, ulmad.
Ei langend pisar meil kesk verepulma.
Ma tapsin, kuid kas surma ma ka nägin?
Kas vihkasin neid, kelle pistsin läbi?
Ei, surma mõistsin alles selles majas.
See sõna, "surm",
mu suus nii õõnsalt kajab.
Kesk sõpru seisan nüüd ma nagu kõrbes.
Ja mis on jäänud mulle tundest kõrgest?
Ainult nimi...
Constance!
Kas pääsed veel, ei seda tea,
kui hirmus taplus lõõmab.
Kuid jumal andis sõbrad head,
kuid jumal andis sõbrad head
ja jumal andis sõpradele mõõgad.
Kui sõbral lõpp on käes...
Sõjas läeb nii, elus läeb nii.
Kui sõbral lõpp on käes,
ei teda jätta saa.
Ei sõber ole see...
Sõjas nagu sõjas ikka.
Ei saa sul sõbraks see,
kes arg on, kes on petis.
On uhkust meil ja vaenlasel.
Teeb käsi mõõgal sõitu.
Kes kõvem on, eks vaatame,
kes kellest saab siin võitu.
Ja kes peab andma alla.
Tõlkinud Mihkel Mõisnik